Konec minulého a začátek nového roku se nesl ve znamení nákupů.
Jelikož se mi vánoční svátky protáhly na skoro měsíc strávený doma, zbylo mi podstatně víc času na modely, jejich údržbu (minimální) a rozšiřování vozového parku (skoro až maximální).
Pod stromeček jsem si od Jirky nakoupil díly z jeho rozebraného TT-čka, později koupil i zbytek který nikdo nechtěl (původně měl sloužit jako podstavec na karoserii která putuje do klubového muzea, ale vzhledem k novému seriálu rallycrosu z něj opět skládám závodní auto do jedné z vypsaných tříd), konečně jsem udělal ATV karoserii na Savíka (kvůli které jsem si ho vlastně pořizoval)
![ATV ATV](storage/n200801292104_ATV1.jpg)
a začal s úpravou MiniInferna (výměna namáhaných dílů za tuningové). Tak mě napadá že s tímhle nákupem jsem se tady taky ještě nepochlubil – takže ano, koupil jsem ojetý MI, nějak se nám v Kramolíně rozmnožili a nechtěl jsem zůstat pozadu. Byla to výhodná koupě z druhý ruky.
O nákupu karoserie Toyota už jsem psal a přiznám se k tomu, že stránky modelbazaru navštěvuji každý den.
Už dlouho pokukujeme s Mírou po modelu krosové motorky. Model Honda 250 už se nevyrábí, sehnat ho je takřka nemožné (na aukci v USA, prodávající ale neposílá do Evropy – takže zase nic) a dlouho nebyla žádná náhrada. Až v létě našel Míra na netu videa z testování pokračovatele (ARX 540 jestli to píšu dobře) a dokonce po dalším pátrání objevil i dovozce do ČR. Jen ta cena nás oba odrazovala od nákupu.
![Honda 250 Honda 250](storage/n200801292105_Moto5.jpg)
Ale motocross a Kramolín patří neodmyslitelně k sobě a červíček stále hlodal. A najednou se na mém oblíbeném modelbazaru objevil inzerát. Asi půl dne jsem bojoval sám ze sebou (a se strachem co tomu řekne žena) až jsem odepsal. Ráno byla v mejlu odpověď že je model stále volný a jestli mám zájem ať se přijedu podívat.
Stačilo pár telefonů a v pondělí večer jsme společně s Petrou jeli do Prahy. Cesta byla strašná a nejet si pro model tak jsem otáčel u Rokycan k domovu. Naložili jsme Míru jako navigátora a odporného poradce (díky jeho znalosti Prahy a vedlejších uliček jsme nestáli ve frontě na Jižní spojce) a dorazili na místo setkání.
Po nezbytných uvítacích zdvořilostech jsem ji uviděl. Stála uprostřed kanceláře na stojánku a já se zamiloval. Ještě že byl s námi Míra, pečlivě a s chladnou hlavou prohlédl model a zkontroloval co by mohlo být špatně. Naznal že asi nic a tak jsme ji naložili. Mám ji!
![Honda 250 Honda 250](storage/n200801292106_Moto1.jpg)
První cesta vedla na kryté parkoviště nejmenovaného supermarketu a šli jezdit. Tedy jezdit – spíš se trápit a model otloukat o sloupy. Podlaha neuvěřitelně klouzala a rozestupy mezi sloupy (asi 5-6 m) byly tak strašně úzké! Asi po 10 min jsme toho nechali, ale to už jsme se všichni tři smáli od ucha k uchu a dokonce jsme při naší premiéře měli i několik diváků.
Mě teď čekají těžké chvíle učení s novým modelem, jeho ovládání je úplně jiné než u aut a mám před sebou hodně práce. Ale na motokrosové trati vypadá úplně jak opravdická a rozhodně v Kramolínském modelářském klubu nemohla chybět. Jsem zvědav kolik se jich sejde během léta na trati.